![Зображення Alberto Rubio Casillas, César Manuel Rodríguez Quintero](https://yonimip.com/wp-content/uploads/2022/10/article-female-prostate-end-of-controversy-author.jpg)
Зміст
Історія
Існування жіночої простати було спірною темою в сучасній сексологічній медицині, вона часто ігнорувалась чи вважалася рудиментарним органом, проте сьогодні це уявлення застаріло, недавні дослідження визнають її функціональною залозою, здатною виконувати ті ж функції, що й чоловіча передміхурова залоза.
У 1672 році голландський анатом Реньє де Грааф представив перший опис жіночої простати, і він також був першим, хто використовував цей термін. Він описав її як «сукупність функціональних залоз і проток, що оточують жіночу уретру. Він також зробив першу спробу пояснити її роль, написавши що «функція простати полягає у виробленні гіпофізарно-серозного соку, який робить жінок більш лібідозними» і «виділення жіночої простати приносять таке ж задоволення, як і виділення чоловічої передміхурової залози».
Шотландський гінеколог Олександр Дж. К. Скін зіграв досить суперечливу роль у дослідженні жіночої простати. У його роботі, опублікованій через 200 років після роботи Де Граафа, жіноча простата описувалася як дві парауретральні протоки, що відкриваються з обох боків від отвору уретри. Ця робота вплинула на подальший прогрес у дослідженні жіночої простати.
Вплив естрогенів на морфогенез жіночої простати
Під час ранньої стадії ембріологічного розвитку основний патерн - жіночий, тобто ми всі жінки. Це змінюється, коли ембріон чоловічої статі починає виробляти власні гормони приблизно на восьмому тижні вагітності. Тільки тоді фізичний розвиток чоловічого і жіночого тіл починає відрізнятися, хоча й менше, ніж багато хто припускає.
Щоб сформувати чоловічу простату, жінка повинна мати первинну структуру (урогенітальний синус), яка у відповідний час продовжить розвиток такої структури, як простата. Це призводить до того, що жінка також має передміхурову залозу. Хоча тканина простати залежить від андрогенів, на фізіологію та патологію також впливають естрогени.
Хоча андрогени необхідні для ініціації розгалуження в передміхуровій залозі та насіннєвих бульбашках, пригнічення продукції андрогенів після морфогенезу розгалуження знижує швидкість і ступінь цього процесу, але не запобігає подальшому розгалуженню. Ці дані дозволяють зрозуміти, чому передміхурова залоза не зникає під час ембріонального розвитку, як вважалося раніше.
Офіційне визнання
Визнання існування жіночої простати багато в чому пов'язане із серйозною роботою, яку протягом понад 25 років проробив доктор Мілан Зав'ячич, видатний судово-медичний патологоанатом, у Медичній школі Коменського Університету Братислави у Словацькій Республіці.
Грунтуючись на результати дослідження Зав'ячича та його співробітників, Міжнародний федеративний комітет з анатомічної термінології (FICAT) на своєму засіданні в 2001 р. в Орландо, штат Флорида, США, погодився включити термін «жіноча простата» до наступного видання «Гістологічної термінології», забороняючи використання термінів заліза або парауретральні протоки, заліза Скіна для позначення передміхурової залози у жінок.
Так, останнє видання «Гістологічна термінологія: міжнародні терміни для цитології та гістології» вже включає термін жіноча простата (див. таблицю 1).
Таблиця 1. Копія оригінального документа, опублікованого FICAT 18 жовтня 2008 р., у якому було прийнято термін «жіноча простата». Надано доктором Коліном Венделл-Смітом, секретарем FICAT.
H3.06.03.0.00009 | Glandula paraurethralis; Prostata feminina* | Парауретральна залоза; Жіноча простата |
H3.06.03.0.00010 | Tunica muscularis | М'язовий шар; м'язова оболонка |
H3.06.03.0.00011 | M. Sphincter urethrae externus | Зовнішній сфінктер уретри; Рабдосфінктер |
*Прим. - Prostata feminina: цей термін введено через морфологічне та імунологічне значення структури.
На міжнародному рівні ця книга надає найбільш актуальну термінологію для фахівців-гістологів, студентів, медичних письменників та редакторів, медичних дослідників, медичних бібліотек та компаній, пов'язаних із медичними науками.
Розташування та структура
Коли чоловіча передміхурова залоза оточує уретру, жіноча передміхурова залоза розподілена по стінці уретри (рис. 1). Це основне макроскопічне різницю між чоловічої і жіночої передміхурової залозою. Товщина стінки та довжина жіночої уретри, таким чином, обмежують розмір простати, яка з цих причин менше, ніж простата у чоловіків.
Однак, незважаючи на менший простір, доступний жіночій простаті, вона має всі структурні компоненти, характерні для чоловічої простати.
Ми також знаємо, що, незважаючи на свій менший розмір, жіноча простата виконує принаймні дві основні функції: екзокринну (простатспецифічну продукцію антигену і простатспецифічну кислу фосфатазу) і нейроендокринну (продукція серотоніну).
![article-female-prostate-end-of-controversy-1](https://yonimip.com/wp-content/uploads/2022/10/article-female-prostate-end-of-controversy-1.jpg)
Актуальність для сексології
Що стосується сексологічної ролі, Зав'ячич стверджує: «Орган здебільшого важливий із погляду сексуального задоволення для жінок: тканина передміхурової залози є новою ерогенною зоною для жінок. Вона бере участь у феномені жіночої еякуляції, при якому жіноча простата стимулюється побічно» (прим.перекл. - в онлайн курсі по йоні масажу показано, як запустити вироблення жіночого еякуляту).
Актуальність для здоров'я
Визнання того, що у жінок є функціональна простата, могло б стимулювати нові дослідження з боку гінекологів, урологів та урогінекологів, оскільки є багато аспектів, які не були вивчені.
Наприклад, у патології повідомлялося про випадки раку передміхурової залози у жінок, які, хоч і дуже рідко, вказують на те, що у жінок також може розвинутися рак передміхурової залози. та гіперплазія передміхурової залози.
Вімпіссінгер з колегами представили перше дослідження магнітно-резонансної томографії (МРТ) захворювання передміхурової залози у 7 жінок, тим самим розширивши наші знання про цю жіночу залозу.
Зав'ячич із колегами стверджують, що «захворювання передміхурової залози у жінок були неправильно діагностовані як захворювання жіночої уретри та лікувалися як такі», тому в цій статті робиться спроба мотивувати гінекологів, урологів та урогінекологів переглянути діагностичні критерії таких захворювань, як жіночий уретральний синдром. свідчать, що насправді це можуть бути випадки простатиту.
Нарешті ми наполягаємо на тому, що слід використовувати термін «жіноча простата», прийнятий FICAT, оскільки навіть досі багато лікарів, гінекологи та урогінекологи неправильно називають цей орган як залози Скіна або парауретральні залози.